För mycket länge sen-
-när Bamses farfar Hilmer var ute på en av sina upptäcktsresor-
-hittade han något fantastiskt.
Uh!
Aahh...
Va?
Du! Kom tillbaks, din buse!
Ge tillbaka hatten!
Åh!
Aaah! Ååh!
Titta.
Fantastiskt.
Men som alltid ute på äventyr kan man råka ut för överraskningar.
Åh!
Nej! Hjälp!
I Kullarna hos Bamse och hans vänner började våren närma sig.
I skidbacken hade många samlats för att njuta av den sista snön.
Skutt!
I stället för att susa nedför de branta backarna-
-tog Skutt det säkra före det osäkra och byggde en snögubbe.
Åååh!
Lurvas?
Jaha, du vill leka, du? Vänta.
Titta, titta, titta! Titta.
Akta!
Hjälp! Bamse!
Åh!
Lille Skutt, vilken fart!
-En gång till! -Nej tack.
Kom, pappa! Skynda dig!
Nalle-Maja, försiktigt så att vi inte väcker dem.
-Ja. -Det är ju en överraskning.
-Hm? -Åh.
Bamse? Vart ska han nu då?
Bufflan, skämtar du?!
I Vitsippeskogen höll Bamse och Nalle-Maja på med sin vårtradition.
Att ta med sig picknick till djuren som bor i Gammelträdet.
Titta, pappa!
När farfar Hilmer levde tog han hand om Gammelträdet och djuren.
Men nu var det Bamses tur.
God morgon, herr Nyckelpiga.
God morgon, allihop. Jag tänkte att ni var lite hungriga.
Varsågoda. Ta för er.
Oj.
För din farfar Hilmer var djur och växter det viktigaste.
Han reste runt hela världen för att hitta nya frön-
-som han kunde plantera här i Vitsippeskogen.
Farmor sa att han också pratade om en skatt som han hade grävt ner.
Mer värdefull än allt guld i världen.
Skatt...!
-Menar du att det finns en skatt? -Jag vet faktiskt inte.
Men det ska finnas en skattkarta. Tyvärr vet vi inte var den är nu.
-Inte ens Farmor vet det. -Åh, pappa.
Men Farmor har ju fullt av farfar Hilmers saker på vinden.
Kanske skattkartan ligger där.
Skatt? Hörde jag rätt?
-En skatt! -Hurra!
Samtidigt inne i staden var det marknad på Stora Torget.
Den!
Och där är Reinard.
Yeah!
Vad gör han här?
Åh, hopp! Oops!
Det är en prima strömming.
Madam, madam, madam! Låt mig få överräcka en blomma.
-Åh, känn vilken härlig doft! -Åh. Men inte ska väl du, Reinard...
Det blir en tia för den väldoftande strömmingen.
Åh nej! Jag måste ha glömt plånboken hemma.
Det brukar låta så.
Ååh!
Mickelina.
När Reinard Räv såg Mickelina blev han alldeles mjuk och pirrig.
Han var inte van vid att känna så.
-Nämen hej, Reinard. -He-hej.
-Hur mår du? -Ehh, bra. Hur mår jag själv?
Eller jag menar du. Hu-hur mår du... Mickelina?
-Jag mår bra. -Får jag bjuda på ett äpple?
-Men, Reinard! -Ååh!
-En tia. -Här.
-Du kan inte bara ta saker jämt. -Varför inte då? Ingen märker ju...
Det spelar ingen roll. Det är inte snällt.
Åhoj! Åhej, åhoj, åhej!
Du skulle vara lite mer som Bamse.
-Va?! Som Bamse? -Min tur!
Ja. Snäll.
Hej då.
Hmm... Vara mer som Bamse?
Bamse? Blä!
Sov gott, Lurvas.
Då ska vi se...
Mjau!
Just det. Jag skulle ju laga mer dunderhonung till Bamse.
Han har ju snart slut. Det hade jag helt glömt bort.
Ja, ja, ja. Janson, vi tar det i morgon.
Nu ska vi sova.
Ååh!
När går gamla tanter och lägger sig egentligen?
Hon kanske behöver ett glas varm mjölk.
Klaffen, Bufflan! Hon får inte veta att vi är här.
God natt, Janson. - God natt, Husmusen.
Nu så. Nu tror jag hon har gått och lagt sig.
-Sover hon? -Sch!
-Bufflan, ge mig kroken. -Åh, en smörgås.
-Skämtar du? Kroken! -Men jag är hungrig.
Ge hit!
Oj.
Busan, ser du skattkartan?
-Vad i hela...? -Men jag vill också se skatten.
-Ååh! Kom då! -Aj!
Ååh!
Farmor kunde inte slänga Hilmers gamla saker. Hon sparade allt.
Hoj, hoj! Jag är en sjöman.
Jag är jätteviktig och har en massa skatter gömda.
Lägg av!
-Hallå? -Sch! Bufflan!
Kom igen då, lilla karta! Var är du?
Flytta på dig, dumma matta!
Hello! Jag är fröken Lampskärm.
Här fanns den hemliga ingrediensen i Bamses dunderhonung:
Dunderklockan.
Dumma blommor. Vem har blommor på vinden?
Ah! Jag vill ha skatter.
Grrr!
Jag gillar blommor.
-Den är min! -Jag såg den först!
-Men jag vill ha den. -Du får den senare. Ge hit!
Är det... är det den?
Ja.
Det finns en skattkarta.
Jag visste det. Det finns en skatt!
Åh!
Det brinner.
Janson! Är det du som för allt oväsen?
Kom igen, vi drar!
Vad i hela fridens namn händer?
Oj, oj, oj, oj! Himmel och pannkaka!
Ja. Bravo, Janson!
Akta er! Se upp!
Så där ja.
Så ja.
Åh nej!
Dunderklockorna har brunnit upp.
Men utan dunderklockor kan du ju inte göra nån dunderhonung.
Men det går ju inte.
Men, Skalman, du är ju klok. Du kan uppfinna dunderklockor.
Tyvärr, Skutt. Vissa saker finns bara i naturen.
Och dem måste man vara mycket rädd om.
Vi måste skaffa mer dunderklockor. Och det är bråttom.
Var växer de? Var hittar man dem?
Oj, oj, oj, oj. Jo, det ska jag berätta för er.
Det var Hilmer som upptäckte dunderklockorna.
Land i sikte!
Han hittade dem på en ö. Klippön.
Kasta ankaret!
Men det var en sak han inte visste.
Men som han väldigt snart skulle upptäcka.
Oaaah!
Oooh! Nej, nej, nej!
Åh!
Varför är du så arg? Jag har inte gjort nåt.
Nej, du, det... det bränns.
Lägg ut! Hjälp!
Lägg ut! Lägg ut!
Åhej!
Åh!
Augusta Beata kommer att bli så glad över de här blommorna.
Och nu finns det inga kvar.
Klippön är en ö.
Och när man talar om öar brukar vatten vara inblandat.
Viktoria måste iordningställas.
Viktoria? Nej, nej.
Måste vi iväg på nåt äventyr nu igen?
Tyvärr. Det är för farligt för er. Ni stannar hemma med Bamse.
Precis, små tokar. Lyssna på Skalman. Det är farligt att...
Vad då, stannar hemma? Ska inte jag följa med?
Du stannar här och håller ordning.
Att nån bröt sig in hos Farmor tyder på att nåt skumt är på gång.
Bamse har nästan ingen dunderhonung.
Så länge alla skurkar tror att Bamse har dunderhonung så gör de inget.
-Du får låtsas. -Du har antagligen rätt, Skalman.
Det är klart. Jag har alltid rätt.
Jag har bara tre burkar kvar, så jag använder dem bara-
-när det verkligen behövs.
Det snurrade i Reinards huvud av det som Mickelina sagt.
Du skulle vara lite mer som Bamse.
I vanliga fall hade han tyckt att det var det dummaste han hört.
Bamse? Wuäh!
Men nu hade Reinard börjat klura på en plan.
Kanske den listigaste hittills.
Hjälp!
-Ha-haa! -Åh nej! Det är Reinard!
Han är värre än Bamse. Så där äckligt snäll.
Jag ska nog finna ett passande slut för er sort.
Mina damer. Så!
-Min hjälte! -Reinard, kolla hit!
Vara en hjälte.
Reinard hade bestämt sig och visste vilka som skulle hjälpa honom.
Det var det roligaste jag har hört. Ska du, Reinard Räv, bli snäll?
Han har blivit alldeles stollig.
Inte snäll på riktigt, era tokmössor.
Men när ni stjäl godis och en massa annat, då kommer jag och stoppar er.
-Så tror alla jag har blivit snäll. -Det är fjantigt att vara snäll.
Fattar ni trögt, era sopskallar?! Det är på låtsas!
Lyssna riktigt noga nu. Ingen skurk har fattat-
-att snällhet är det starkaste vapnet.
Förutom jag. Jag ska bli stadens nya hjälte.
Jag ska ta Bamses plats!
Och då behövs han inte längre.
Och då ser Mickelina bara mig.
-Mickelina?! -Nej. Nej, nej, nej.
Hör ni dåligt? Jag sa: "Kan vi tjuva varenda grej."
-Jaha. Och vad får vi då? -Vad då, får?
-Hjälper vi dig måste du hjälpa oss. -Får och får. Hjälpa och hjälpa.
Alla ska bara ha och ha! Ni får... ni får...
Kolla, en skattkarta! Bamses farfar har grävt ner en skatt.
En riktig rackarns skatt!
-Precis! -Jaha. Ja, du kan hålla den.
En riktig skatt.
-Det blir er belöning. -Oj.
Så.
-Kasta loss! -Aj-aj, Skalman.
Kom ihåg att du bara har tre burkar dunderhonung kvar.
Jag lovar att bara använda dem när det verkligen behövs.
-Nej, vänta. Vem är det som styr? -Slappna av, Skutt. Det ordnar jag.
Nej!
-Tid för frukost. -Nej!
Varsågod.
-Du klarar det. Håll kursen bara. -Kursen?
-Läs på sjökortet. -Sjökortet?
-Skalman, vad är ett sjökort? -Stör mig inte. Jag äter.
Det ordnar sig, Lille Skutt.
-Draken... -Vad då?
Hilmer. Sa han inte att drakar kan bli 600 år gamla?
Är draken kvar på Klippön? Hmm.
Bamses farfar grävde ner en skatt under trädet där i Vitsippeskogen.
Vi sågar ner trädet, drar upp rötterna och gräver upp skatten.
Skämtar du? Och hur gör vi det med Bamse i krokarna?
Ja...
Precis, mina kära vargkusiner.
Därför kommer vi först att genomföra min plan. Jag tar hand om Bamse.
Ja! Fint!
Då är vi överens? Först Bamse, sen skatten.
Som vi självklart delar på. Hälften var.
Överens?
-Överens! -Ja!
Ja. Uff!
-Åh nej! Förlåt, Bamse. -Det gör inget. Ha det fint.
Öka takten, tanten!
Åh! Bamse?
Hmm... Oaah!
Akta!
God dag på dig med, Bamse.
Bamse! Kan du lyfta upp oss? Kan du inte slänga runt oss?
-Snälla! -Inte i dag, barn.
-Åh, tråkigt. -En annan gång, kanske.
Åh, vad trist!
-Hjälp! -Jag kommer!
Aj, aj, aj.
-Hur gick det, Mickelina? -Ingen fara. Jag skulle bara...
Huh?
Vad var det?
Vad händer här?
Vi lovar att aldrig vara dumma igen så länge du är i stan.
Det hoppas jag verkligen.
I fortsättningen får ni lova att vara snälla.
-Vi lovar. -Reinard?
-Reinard! -Mickelina.
Var inte rädda, kära medborgare. De lömska lymlarna stör er inte igen.
Har du blivit snäll på riktigt?
Aj!
Reinard, Reinard, kika hit ett slag!
Bra. Bra. Oj, vi har lite muskler där. Bra.
Reinard
vem är snällast nu hjälper herr och fru?
Reinard
vem är snällast i stan hjälper alla barn?
Stanna!
-Stopp där! Brott lönar sig icke! -Jag är här nu!
Reinard?
vem är läckrast vem är snyggast?
vem är coolaste killen i stan?
vem är inte rädd för några faror här i stan?
Oj, oj, oj, oj! Oj.
Ha-ha! Här är jag! Reinard till er tjänst!
Släpp ner oss, dumskallar!
Det där gjorde nog ont.
Braskande nyheter! Reinard Räv, från skurk till hjälte.
-En tidning, tack. -Oj, vad det står mycket om Reinard.
Hej, hej.
-Hej, hej. En tidning. -Ledsen. De är slut.
Du kommer lite för sent som vanligt.
Men det gör ingenting. Du behövs ändå inte nu.
Va?
Hm.
Vad är poängen med att råna banken när vi ändå inte får ta nåt?
För att Reinard sa det så klart! Kom.
Fram med dynamiten nu.
Va? En korv?
Hoppsan. Det blir lunch.
Ge mig dynamiten nu.
-Lugn, lugn. Kommer här. -Okej.
-Varför har Reinard blivit snäll? -Jag vet inte. Det känns konstigt.
Det skulle inte förvåna mig om det är nåt skumt på gång.
Reinard verkar annorlunda. Och han och Mickelina tycker om varandra.
Jag trodde Reinard var för mallig för att tycka om andra.
Du har säkert...
Åh!
Pappa, pappa! Du måste komma!
Upp med händerna!
Upp med händerna, sa jag!
Vi vill ha era pengar! - Bufflan!
Va? Åh! Hoppas inte Reinard kommer och stoppar oss.
Just det.
-Var inte rädda! Jag är här! -Åh nej!
Det är Reinard. Stans snällaste hjälte.
Det stämmer, det. Ge er, era dummingar! Ge er!
-Vi ger oss. -Snälla, skona oss.
Reinard?
Nu är jag hä... Men...?
-Jag fixar ut er sen. Sch! -När då?
Nu håller ni er i skinnet!
-Pappa, jag gillar inte det här. -Inte jag heller, Nalle-Maja.
Och nu är all dunderhonung slut.
Din tur, Skutt.
Jag kommer bara förlora mot dig, Skalman.
Att förlora är inte samma sak som att misslyckas.
Det viktiga är att man försöker.
-Är du säker på det? -Helt säker.
-Det är modigt att försöka. -Jag är inte modig.
Du är visst modig, bara du försöker.
Tack, Skalman. Okej.
En, två, tre, fyr. Din tur!
Men, Skalman...!
Att vara modig är inte samma sak som att vara klok. Jag vann.
Nu är jag klar. Borgmästaren vill ge mig medalj-
-för att jag är så snäll.
-Vad du var snofsig, Reinard. -Tack.
Hur går det för er, kära skurkvänner? Hur går det med min ska...
Jag menar vår skatt.
-Bättre om du tar hand om Bamse. -Och får ut våra polare ur finkan.
Absolut, absolut.
Härmed ber jag Reinard Räv ta emot vår stads finaste gåva:
Nyckeln till staden.
Se det som en gåva som bevisar-
-att alla förtjänar en andra chans och att alla kan vara snälla.
Ja! Jag vann! Jag fick första pris.
Hurra! Hurra!
Och jag vill tacka Bamse för att han gav upp sin plats som hjälte.
Och jag vill tacka er, fårskallar. Jag menar snällisar.
Och jag vill tacka mig själv för att jag är så underbart modig!
Ah! Hjälp!
-...som bara jag kan uppska... -Snöskred!
Snöskred? Någon måste stoppa det. - Reinard!
Nej! Bamse är närmast. Låt honom fixa nåt för en gångs skull.
Ja, Bamse. Gör nåt.
Gör nånting! Varför står du bara där?
Nej! Du kan inte, pappa! Du har ingen dunderhonung!
Jag måste försöka!
Behöver du hjälp, Bamse?
Du verkar ha tappat dina dunderkrafter.
-Reinard? -Bamse är en svagis.
Bamse har inga dunderkrafter. Han är bara en vanlig liten björn.
Stämmer det? Har du slut på dina dunderkrafter?
Är du inte Bamse längre?
Kolla, han är svag.
Nu är du inte så tuff längre, va?
Ja, stackars Bamse. Behövdes han inte mer?
Ett fyrfaldigt leve för mig! Jag leve! Hurra! Hurra! Hurra!
Vem var han om han inte var Bamse, världens starkaste björn?
Ja, ja, ja...
Bamse, är det här du är?
Jag hörde av Nalle-Maja vad som hände.
"Bamse"... Hm. Konstapel Kask frågade mig till och med-
-om jag ens var Bamse längre.
Det var väl det dummaste jag hört. Vem skulle du annars vara?
-Ja, vem skulle jag annars vara? -Lyssna på mig nu, Bamse.
Du har det viktigaste någon kan ha.
Vänner som tycker väldigt mycket om dig.
Tror du verkligen att Skalman och Skutt hittar dunderklockor?
Det vet jag. Och när det gäller något viktigt blir man modig.
Hjälp! Vi kommer att dö.
Vi är snart framme, Skutt. Slappna av.
Njut av äventyret.
Njut av äventyret? Vi kommer ju att dö! God natt!
Har vi... dött?
Har vi kommit till... paradiset?
Nej, vi lever. Och är framme vid Klippön.
Åh, wow! Vad vackert det är.
Det är möjligt. Men vi är inte här för att beundra ön.
-Vi ska hitta dunderklockorna. -Åh. Wow.
Skutt!
Jag måste bara få andas lite.
Man kan andas och gå samtidigt.
-Kom nu. -Vänta!
När är vi framme? Är det verkligen säkert här?
Skalman?
Enligt mina kalkyleringar bör detta vara platsen där klockorna växer.
Va?
Oj, oj, oj.
Men var är de? Dunderklockorna?
-Det har varit en skogsbrand. -Va?
Nej! Då kommer ju Bamse aldrig mer att kunna äta dunderhonung.
-Så kan det väl inte vara, Skalman? -Ibland är bara saker som de är.
Men de kan inte bara vara borta. Vad ska vi säga till Bamse?
-Sanningen. -Bamse kommer inte gilla den.
Det blåser.
Det här är ett dåligt tillfälle för en biologilektion, Skalman!
Frön från blommor blåser lätt med vinden-
-och aska gör jorden synnerligen odlingsbar.
Vad menar du?
Jag menar att fröna från dunderklockorna...
...kan ha blåst iväg nån annanstans.
Vi tar den här vägen.
Samtidigt i staden var vargkusinerna i full gång med-
-att befria Busan och Bufflan.
Välkomna ut!
Kör!
Reinard däremot kunde inte sluta tänka på Mickelina.
Mickelina?!
-Åh. -Titta.
-Wow! -Åh, vad fint. Ååh...
Tänk, du gick från skurk till hjälte. Det måste man ändå få beundra.
Jo, kanske lite. Eller mycket.
-Vad gör du i morgon? -Något modigt säkert.
Jag skulle vilja ta med dig till min favoritplats.
-Åh, jättegärna! Vart då? -Vitsippeskogen.
-Vitsippeskogen? -Det är så vackert där.
Det finns ett stort, helt fantastiskt träd. Gammelträdet.
Det är mitt favoritställe.
-Vi ses i morgon då. -Ja, vi ses i morgon.
-I morgon gräver vi upp skatten. -Vi behöver vår lastbil.
-Och spett och rep och eld. -Och spadar och hackor och kakor.
-Varför behöver vi kakor? -För det är gott så klart, dummer!
Spade.
Jag tar den här.
Har du varit hos din tjej eller?
Reinard har en tjej.
Puss, puss, puss, puss! Gift dig med mig i stället.
Håll truten!
Jag, eh... jag lurade henne bara.
För snart ska jag råna hennes leksaksbutik.
Visst, Reinard, visst... Hur som helst är vi snart klara.
-Klara för vad då? -Att gräva upp skatten så klart.
I morgon kväll går vi och välter det där löjliga Gammelträdet.
Ja, det var just det. Måste ni leta precis där?
Det är ju där skatten är nergrävd.
Ja, jag vet inte om det är en så himla bra plan egentligen.
-Har du fått en smäll i huvudet? -Du följer väl med?
Ja, vi får se. Jag kanske har nåt ännu tuffare för mig just då.
Tuffare? Nån som hade det tufft på riktigt...
Kommer du, Lille Skutt?
...det var Lille Skutt.
Skalman, vi har letat hela natten.
Vi har snart betat av ön.
Då ska vi se.
-Va? Har du haft den där hela tiden? -Ja.
Vi hade kunnat titta i stället för att gå. Ge hit den där!
Då ska vi se.
Nej. Nej, inga dunderklockor.
Skalman, jag ser en dunderklocka.
Och en till och en till. Det är flera stycken här. Wow.
Och en drake.
Och det där... Va?!
En drake?
Skalman, vad ska vi göra?
Skalman! Vad gör du? Du kan inte lämna mig med den där!
Skutt, är draken borta?
Skalman! Dra fram nånting ur ditt gamla skal!
Du gör ett jättebra jobb, Skutt. Jag är snart klar.
-Grilla mig inte! -Så ja, det borde räcka.
Tack, Lille Skutt. Nu kan du låta den gå.
Låta den gå? Skojar du?
Jag låter dig gå!
Jag är en kanin, ingen marshmallow.
Oj.
Hjälp!
Skalman! Hjälp!
Du klarar det, Lille Skutt. Försök.
-Försök? -Det är dags att vara modig.
Jag kan vara modig. Jag är... jag är modig.
Titta. Titta på pinnen. Titta på pinnen.
Vill du ha pinnen?
Då gör du som jag säger. Backa. Ut. Rakt bakåt.
Så ja. Backa, backa. Backa, backa, backa, backa, backa.
Och nu - sitt.
Duktig drake!
Du ser. Kom nu, Skutt.
VI måste nog tyvärr skynda oss hem.
Men... men, Skalman...!
Ja, jag vet. Det var fult sagt.
-Vad gör du, Skutt? -Du sa att vi skulle skynda oss.
Är du säker på att det här är en genomtänkt plan?
Nej. Men man måste ju försöka. Eller hur?
Jo... Oj, oj!
Tjo-hoo! Tjo-hoo!
Reinard, jag trodde aldrig att jag skulle gå här med dig.
Visst är det vackert?
Jo. Det har väl sina...
...skavanker som allt annat gammalt.
Här är Gammelträdet.
Det är det äldsta trädet i skogen.
Oj. Det låter lite överdrivet.
Hey! Ska vi inte gå på bio i stället?
-Det är så skogigt här. -Titta!
Titta. Ekorrarna. De bor i Gammelträdet.
-Visst är de gulliga? -Ååh, jättegulliga.
Så gulliga så jag orkar knappt se dem. Ska vi inte gå? Kom.
-Nej. Titta där! -Vad då? Det är inte mitt fel.
Årets första vitsippor.
Men... Vad konstigt.
Det börjar bli mörkt. Jag tror vi måste gå.
-Får jag lov att eskortera damen? -Tyst. Vänta.
-Vad då? -Hör du?
-Det är några som kommer. -Du är nog trött. Vi sticker nu.
Det är nån i skogen. Eller - många.
Kom igen! Vi tar den här vägen.
Kom!
Stopp! - Reinard?
Är det du? Har du redan börjat?
-Vad gör ni? -Vi var precis på väg.
Vi hjälpte ju dig så folk trodde du var snäll. Nu ska du hjälpa oss.
-Reinard, vad har du gjort? -Jag? Jag...
-Har du lurat mig? -Jag? Jag...
-Du ljög för mig. -Nej!
Jag var snäll. Jag räddade dig. Jag var snäll. Som Bamse.
-Bamse luras inte! -Hallå där, lilla fröken.
Vi vill bara vara säkra på att du inte skvallrar för nån.
Du skulle bara våga!
-Känn på den, din buse! -Aj!
Kom tillbaka!
Bufflan! Låt henne gå!
Skatten är snart vår.
Mickelina...
Reinard! Kom nu! Kom!
Ja! Jag ser Kullarna!
Utmärkt.
-Bamse! -Öhh! Va?
-Mickelina? Vad gör du här? -Jag behöver din hjälp.
Jag kan inte göra det själv. Vargkusinerna... Reinard...
-De tänker fälla Gammelträdet. -Reinard?
Han ljög. Han var aldrig snäll.
Men, Mickelina, jag har ingen dunderhonung.
Det viktiga är väl inte dunderhonung. Det viktiga är att vi stoppar dem.
-Men jag är ju inte stark. -Det spelar väl ingen roll?
Du försöker alltid göra rätt. Det är därför vi behöver dig.
Kom nu. Vi måste rädda skogen och Gammelträdet.
Du har rätt, Mickelina.
Då, mina vänner... Snart är vi alla rika!
Vi sliter ner den med rötterna! Ta i nu!
När jag säger till... dra!
Kör!
Dra!
Nej!
Hjälp!
Är ni svagisar eller?
Hjälp!
Här kommer det. Trädet faller. Kör!
Va? Ooo, wow!
Det här måste vara viktigt så här sent på kvällen.
Var det nån som hade beställt blommor?
Åh! Skutt! Skalman!
En drake?
Vad i hela...
Ro hit med en spade!
Jag har hittat den.
-Nämen... -Är det guld?
Eller kakor?
Det är... frön.
Vad är "frön"?
Sånt som ska bli växter och blommor.
Åh nej! Varför?!
-Men var är skatten? -Det finns ingen skatt.
Det var frön han grävde ner. Ingen skatt.
-Kusin! -Tyst! Jag vill inte höra nu.
-Jag tror det brinner. -Va?
Försiktigt nu. Den är varm. Så där.
Åh, Skutt! Vad är det?
Åh, kära nån!
Åh nej! Skogen brinner!
-Vi måste rädda djuren. -Kom! Vi måste rädda dem!
Vi måste rädda alla!
Ååh...
Bamse! Var är du?
Bamse!
-Akta dig! -Nej!
-Spring, Mickelina! -Reinard!
-Rädda dig själv! -Bamse! Hjälp!
Bamse?
Kom! Reinard, kom!
Bamse! Ta emot!
Ja!
Kom!
Du räddade honom.
Och tack, Reinard. Men en riktig kompis ljuger inte.
Så du kan komma tillbaks när du har blivit snäll på riktigt.
Vi måste släcka elden.
-Den här vägen. -Oj!
Sch!
-Jag är hungrig. -Klaffen, Bufflan!
-Vi skulle ha tagit med kakor. -Men tyst!
Vi skulle haft en fackla. Det är lite mörkt.
Sluta gnälla nu. Det är inte mycket vi kan göra...
Och vart är ni på väg?
Vi skulle... eller jag... vi skulle se på soluppgången. Visst är den vacker?
Jag vet nog nåt annat ni kan få göra.
Ja! Bra!
Alla hade samlats för att hjälpa Vitsippeskogen på traven.
För farfar Hilmer hade gömt den finaste skatt han kunde tänka sig.
Frön.
För honom var det naturen själv som var den största skatten.
När farmor satt under Gammelträdet med sina dunderklockor-
-och såg allt det vackra omkring sig, tänkte hon:
Så länge det här finns så finns ju Hilmer också.
Åh! Den där dumma björnen!
Bamse! Blä!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2019